DrSi predstavlja UJETI V SIRIJI
Ostrostrelec.
Spet gledaš posnetke poroke?
Ne.
Si se dobil z reporterjem? –Ja, vse je dogovorjeno.
Z njim in njegovo zvezo se dobimo nocoj na univerzi.
Spravil nas bo v Bejrut.
Kako mu gre? –Christophu?
Dobro.
Ne bo težav zaradi otroka? –Ne, videti je kot Francoz.
Rekel je, da ga ne bodo opazili, če bomo potovali vsi skupaj.
Dragi, kaj je narobe?
Samir, kaj je?
Sram me je.
Ker boš odšel?
Srček, poglej, kje smo.
Ne dovoli, da zdaj kdo manipulira s tabo.
Saj nihče ne. Ampak je težko.
Težko zapuščam to, kar sva ustvarila tukaj.
Vem.
Ampak nimava druge izbire, ne?
Iti moram.
Rad bi govoril s študenti, pa sem mu obljubil pomoč.
Zakaj si potem prišel domov?
Da bi videl tebe.
Ljubim te.
Jaz pa tebe.
Gospa. Haliminega moža so ubili na parkirišču.
Kaj pa govoriš?
Kje je? Ne vidim ga. –Tam, za avtom.
Ja, zdaj ga vidim.
Si prepričana, da je on? –Ko le ne bi bila.
Kaj naj naredimo? Ne moremo ga pustiti tam.
Kako ga boš spravila sem? Hočeš, da ustrelijo še tebe?
Zdaj ne moremo nič. Počakati moramo do noči.
Gospa Halima ne bo čakala tako dolgo.
Ne povej ji. Ne sme vedeti. Razumeš?
Ampak … –Sploh nisva prepričani, da je on. –Videla sem ga. On je.
Dovolj. Drži jezik za zobmi.
Kaj, če ni mrtev?
Boš šla ti ponj?
Potem pa utihni in me ubogaj.
Dobro jutro.
Delhani, pojdi počistit kopalnico.
Kaj je?
Nič.
Mama, lahko grem na drugo stranišče? –Ne. To dobro veš.
Dedek čepi notri že ure. Smrdelo bo. –Pomiri se.
Oče, je vse v redu?
Zakaj si gola?
Mama. –Tako bo manj smrdelo.
Ne pozabita izprazniti vedra. –Ne, mama.
Srček, kaj počneš? –Na stranišču preveč smrdi.
Pa kaj. Kaj, če bi vsi počeli to?
In tako bomo porabili več vode.
Kareem.
Vstani in pojdi pomagat dekletom nosit vodo.
Zakaj si gol?
Pospravi svoje stvari.
Kaj se dogaja zunaj, draga moja?
Pozabi zunanji svet. Nič več ni vreden.
Dekleti? Noter. Hitro.
Daleč stran je. –Takoj noter. Nadaljevali bosta, ko bo bolje.
Pa Delhani? –Ne hodi ven. Ima svoj telefon?
Ne vem. –Poklicala jo bom.
Pokliči še očeta. Govoriti moram z njim.
Delhani, pridi nazaj gor. Pozneje bomo dokončale.
Si kaj videla? –Ne. Zakaj sem morala priti nazaj?
Ker nočem tvegati.
Vedno hočete imeti vse pod nadzorom. –Prosim?
Pomagaj mi zapreti vrata.
Moram v svoje stanovanje. Tam imam še zavoj mleka.
Misliš, da ga boš našla?
Dnevne sobe ni več, kuhinja pa še je.
Gotovo ga je že kdo ukradel.
Šla bom pogledat.
Prosi Delhani, naj ti odpre vrata.
Hitro se vrni, saj nočem, da so dolgo odprta. Yazan.
Mimogrede, odšli bomo.
Nameravala sem ti povedati z možem, a bomo nocoj odšli.
Oprosti, prej bi ti morala povedati.
Ve še kdo za to? –Ne, nihče.
Dobro.
Naj to ostane med nama.
Pomagala ti bom odpreti vrata.
Pohiti.
Ne vem, kako naj se ti zahvalim za vse, kar si storila za nas.
Sprva sem se te bala, zdaj pa te občudujem.
Pogumna ženska si.
Vsi smo pogumni.
Tudi ti.
In še bolj boš.
Mama, gori. –Kje?
Odnesi to dedku.
In reci sestrama, naj prideta jest.
Yassouna, moj dragi fant.
Hvala.
Prinesi mi skodelico čaja.
Dedek želi čaj. –Prinesla mu ga bom.
Pokliči sestri.
Si dobro spala? –Ne, niti ne.
Nehaj. Ves čas misliš samo na to? –To mi je pač všeč.
Imava srečo, da skupaj tičiva tukaj.
Se ti ne zdi tako? –Kaj pa vem.
Mama pravi, da moraš priti jest. –Vidiš? Vohuni za nama.
Ostani tukaj, srček moj.
Vsi v kuhinjo. Oče. Yara. Aliya. Delhani.
Pojdi po otroka. Delhani, zapri vrata. –Počakaj, sem že tukaj.
Počakaj, da pride, in zapri vrata.
Delhani, podvizaj se. –Pojdi v kuhinjo.
Kje je moj sin? –Yara ga ima.
Kje je Aliya? –V kopalnici. –Grem ponjo. –Pohiti.
Si govorila z očetom? –Ni omrežja. –Oropali so nas. –Saj sem ti rekla.
Celo stanovanje je razdejano. Si sinoči kaj slišala?
Pomiri se. Je že v redu.
Kje je tvoja sestra? –Saj je tudi v kopalnici varna.
Oče je rekel, da moramo vedno vsi v kuhinjo. Vsi!
Kaj je rekel oče?
Kaj si sploh počela v kopalnici? Umila si si lase, pa nimamo vode.
Si se obrila? –Ja, srbi me.
Ne hodi. Jaz bom poskrbela zanjo.
Počakaj, pregledal bom drugo nadstropje.
Prenizko je. Gotovo ga ni tam.
Gospa, povedati ji morava. –Ja, vem.
Tukaj se mi ne piše dobro. Zakaj sem še tukaj? –Kam pa boš šla?
Misliti moram na svojega sina. Nočem umreti tukaj.
Nihče ne bo umrl, Delhani. Nihče.
Poglej me. Jaz sem se rodila brez doma. Pa kaj stokam?
Tukaj je moj dom in nihče me ne bo spravil iz njega. Nihče. Jasno?
Zdaj pa pojdi po vodo.
Prinesi malo več, da boš pomila tla. Glej, koliko prahu je.
Gospod, ustrašila sem se vas.
Pomiri se, dekle.
Kje so zobotrebci? –V kredenci.
Danes si tako na trnih.
Poglej me. Povej mi, kaj je.
Ne morem vam povedati, gospod. –Povej mi.
Prosim vas. Gospa mi je naročila, naj molčim.
Gre za tiste iz petega nadstropja?
Obljubite, da ji ne boste povedali? –Obljubim. Zdaj pa mi povej.
Gre za moža. Ustrelili so ga.
Zjutraj. Na parkirišču.
Na ulici? –Ja.
Si to videla? –Ja.
Je mrtev? –Mislim, da.
Kdo še ve za to? –Samo gospa in jaz.
Dobro. Nikomur niti besede. Prav?
Razumeš?
Kareem, če hočeš brskati po spletu, pojdi v dnevno sobo.
Ne čepi ves dan v spalnici. Pojdi ven.
Pomagaj Delhani prinesti vodo.
Ljubček, kaj počneš tukaj?
Učiti bi se moral. Dedek te čaka.
Pridi k meni.
Mama, zakaj Delhani pravi, da bo umrla? –Ne bo umrla.
Nočem, da umre. Boš tudi ti umrla? –Nekoč že.
Pa bo Delhani takrat tukaj? –Srček, nihče ne bo umrl.
Vojne bo kmalu konec. Potem bomo spet varni.
Obleci se in pojdi k dedku.
Delhani.
Mama. –Pridi. Oče. Yara. Aliya.
Pojdi k dedku.
Zaprite okna.
Delhani, prinesi mokre krpe. Zatlači jih pod vrata.
Si v redu, dedek? –Ja.
Hitro, Delhani.
Si v redu?
Aliya. Pomiri se, otrok moj. Vojna je. In ni ji videti konca.
Kareem, rekla sem ti že, da ne čepi v spalnici.
Pojdi pogledat, kaj poročajo na spletu.
Kaj si ji povedala? –Nič, gospa. –Lažeš.
Vem, da si povedala mojemu tastu.
Zaboga, drži jezik za zobmi.
Kaj hočete? –Ste dobro?
Ja, dobro smo. Odidite.
Potrebujete pomoč? –Oum Yazan?
Kaj je? –Trije so bili. Dva sta šla dol, tretji pa mora biti zgoraj.
To ni dobro. Upam, da je samo čuvaj.
Naj te bog usliši. Če je ostrostrelec, je po nas.
Zdaj bom pobrisala prah, potem pa pripravila kosilo.
Yara? –Teta, našel sem radio.
Dve bombi je razneslo blizu ministrstva za pravosodje.
Neverjetno.
Slab kilometer stran so avtomobili z bombami.
Mi pa sploh ne moremo iz stanovanja.
Si zjutraj govoril z mamo? –Ja. Poslala bo nekoga,
da me bo odpeljal domov. –Res si bil zelo neodgovoren.
Sploh veš, v kakšno nevarnost si se podal?
In kako si izpostavil druge? Res bi te moralo biti sram.
Nisem kriv jaz, vojna je. –Tako?
Poročajo, da je umrlo vsaj dvajset ljudi.
Si v redu?
Zelo sem se prestrašila.
Sploh ni zajokal, ko je počilo.
Sprašujem se, ali je z njim vse v redu.
Lepo, da te skrbi zame.
Vsi bomo umrli, ne?
Boš odšla?
Odidi.
Kosilo je pripravljeno.
Yara. Nazaj za mizo. Yara.
Aliya, pojdi ponjo.
Ne hodi za njo.
Nehaj jo ujčkati.
Kaj še hočeta?
Pogledati morava, kaj se vidi od vas.
Odprite nama.
Mojega moža ni doma.
Odprite, gospa. To je ukaz.
Pravim vama, da mojega moža ni doma.
Vrnita se, ko bo doma. –Kdaj?
Ko bo prišel čez cestne zapore.
Saj veste, da ste v zgradbi samo še vi?
Ti? Ti bom že pokazal. Pridi sem.
Kam pa bežiš? –Mamica.
Kaj je? –Mu bom že pokazal. –Kaj si naredil? –Nič.
Smrkavec, ti bom že pokazal. –Ne, oče.
Kaj si naredil? –Zbodel ga je z iglo. –Si nor?
Opraviči se. –Oprosti. –Kaj še? –Oprosti, dedek.
Vsi v kuhinjo.
Yara. Kareem. Aliya. Hitro v kuhinjo.
Kje je Halima? Šel bom ponjo. –Nikamor ne greš.
Kaj se dogaja? –Kje je otrok? –V spalnici.
Pojdi tja in se skrij.
Ne stoj tukaj. Stopi naprej. –Ne, moj otrok. Zapri vrata.
Tukaj ni ničesar vrednega.
Povej, kurba.
Odgovori mi.
Kje so tvoje prijateljice, druge kurbe?
Me imaš za butastega? Kje so tvoje prijateljice?
Ne vidiš, da sva dva?
Naju hočeš samo zase, kaj?
Kje imaš svoje dragocenosti?
Jih skrivaš v hlačkah, kurbica?
Pokaži mi, kaj skrivaš.
Pustita me!
Pokaži mi svoje lepo telo.
Sleci se! –Pustita me!
Pokaži mi, kaj skrivaš. Si potrebna, kaj?
Odgovori, kurba.
Koliko kurbic je tukaj?
To boš še obžalovala.
Kdo je notri?
Odgovori!
Kdo je notri?
Nikogar ni. Samo starka in deček.
Tetka, prosim te.
Zakaj si tako trmasta? –Pustita me!
Odpri, sicer prijatelja ne bom mogel brzdati.
Bodi pri miru, prasica. Sicer ti bom polomil kosti.
Pokliči očeta. –Ni omrežja. –Pustita me!
Kakšne hlačke imaš? Sleci jih.
Stran od mene!
Poslušajta me! –Nehaj, ne maram krvi.
Zdaj pa povej.
No?
Naredila bom, kar hočeta. Potem pa bosta odšla. Prav?
Si pametna, kaj?
Povej mi, zakaj bi to naredila.
Ni bolje, ko ni na silo?
Kaj pa ti veš o tem? Se spoznaš na to, kaj?
Pusti, da poskrbim zanjo. –Počakaj. Njen predlog mi je všeč.
To hočeš?
Prav.
Pojdimo v sobo.
Pojdi.
Počakaj zunaj. –Ampak, šef … –Lahko ostane. –Utihni.
Ven. Pozneje te pokličem.
Kaj je v spalnici?
Moj otrok. –Tako torej.
Nočem, da se me on dotika.
Se ga bojiš, kaj? Se tudi mene?
Reci, da ne boš pustil, da se me dotakne.
Kaj pa dobim v zameno?
Lahko prideš še enkrat.
Kadarkoli lahko spet pridem.
Vem.
Če pa hočeš mene …
Če hočeš, da sem tukaj, moraš paziti na to stanovanje.
Prav, naj ti bo.
Spusti me ven, prosim.
Prosim te. –Bodi tiho. –Otrok.
Prosim te, Kareem, bodi tiho.
Šef, glej, kaj sem našel. –Pusti mojega otroka. Spusti me.
Dol z mene!
Zdaj sem na vrsti jaz.
Jaz sem na vrsti. Tudi jaz jo hočem. –Prasica.
Spusti jo. Ubil jo boš. –Prasica.
Nehaj. Ne ubij je.
Bi tudi ti rad umrl?
Pozneje bova razčistila.
Pojdiva. Zanič dan je.
Naj vzamem otroka? –Čemu? –Da ga prodava.
Ne, pusti ga.
Kaj je narobe s tabo? –Pusti ga, sem rekel.
Pojdiva.
Pridi.
Odšla sta.
Daj mi otroka.
Gospa.
Zdaj ji morate povedati.
Prosim vas. –Vem.
Si res prepričana? –Videla sem ga. Videla sem ga pasti.
Bog mi pomagaj.
Halima? Smem vstopiti?
Delhani, pridi sem.
Vzemi ga.
Previj ga in umij.
Moj mali, si dobro? Srček.
Ubogi angelček.
Tako smo trepetali zate.
Poglejva, kaj je v plenici.
Sleci se, Halima.
Prinesla bom vodo.
Dedek, boš čaj? –Ja, prosim.
Pogovoriti se moram s tabo.
Nimava se o čem. –Pač.
Gre za tvojega moža.
Ni mu treba vedeti vsega.
Ne gre za to.
Mislimo, da je bil zjutraj ubit.
Kdo ti je to povedal? –Delhani je … –Delhani?
Videla je, da ga je zjutraj ubil ostrostrelec.
Zjutraj? Pa mi poveš šele zdaj?
Kje? –Na parkirišču.
Delhani.
Oče, odpelji otroke. Ugasni luči. –Otroci, skrijte se. –Delhani.
Delhani. –Nazaj. –Pokaži mi, kje je!
Vedela si, da je mrtev! Vedela si!
Delhani, kje je? Prosim te.
Kar ustreli me.
Ustreli me! Ubij me!
Stran. Kareem. –Spusti me. Spusti me.
Spusti me.
Prosim, pomiri se. Vpitje nič ne pomaga.
Kako si me lahko pustila zunaj z otrokom?
Da bi ubili še mene?
Dobro veš, da bi lahko ubili vse.
Jaz sem vas skušala zaščititi.
Ti pa si pustila mojega otroka zunaj, da si rešila svojo rit.
Motiš se. Ni bilo dovolj časa.
Bog naj ti odpusti.
Lahko bi pustila, da tebi naredita, kar sta meni. –Dovolj!
Prosim, nehajta.
Ja, naj se to konča.
Naj se konča.
Šla bom ponj. –Šel bom s tabo.
Kareem, ne. –Yara. Ostani tukaj.
Počakaj tukaj. Grem pogledat. Prav?
Grem s tabo. –Ne, ostani z njo.
Halima, živ je. Živ je.
Samir, ljubezen moja …
Ostrostrelec. –Stran moramo.
Mama, prihajajo.
Na mizo z njim.
Delhani, živ je.
Vzemi se v roke. Ne zlomi se zdaj.
Potrebujemo vodo, brisače in razkužilo.
In prinesi staro rjuho iz omare.
Oče, zapri vrata. Yazan, pomagaj mu.
Obrniti ga moramo.
Yara, skušaj priklicati očeta.
Reci mu, naj čim prej pride in pripelje pomoč.
Yara in Aliya, odpeljita jo v dnevno sobo.
Ni ga ustrelil.
Daj mi malo vode, da mu umijem obraz.
Globoka rana je.
Zdaj nič ne moremo.
Upam, da bo Monzer prišel kmalu.
Yazan, pojdi v kuhinjo z mano.
Ne joči, Aliya.
Zelo me je bilo strah.
Oprosti mi.
Mislila sem, da bo bolje, če boš ti …
Tako sem se bala.
Oprosti mi. Oprosti mi.
Zakaj si to storil? –Kaj? –Šel ven ponj.
Ne vem. Sploh nisem razmišljal. To se mi je zdelo čisto normalno.
Lahko bi umrl. –Ti tudi.
Ne, jaz že ne. Nikoli.
Oče, tvoj sin je. Kareem, pomagaj mi.
Ghassan.
Kje je Monzer? –Ne vem. –Kako ne veš?
Te ni poklical? –Tukaj nič več ne deluje.
Ni poklical tebe? –Je, a je rekel, naj ne čakamo nanj.
Nocoj so povsod cestne zapore.
Gotovo zaradi jutranje eksplozije.
Dober večer, Mustapha. –Dober večer.
Kaj ti je še rekel? –Nič. Prekinilo je. –Gospa, kaj je?
Odpeljite njenega moža.
Jutri zvečer te bom skušal odpeljati od tod.
Z otrokom? –Ja, seveda.
Ampak brez prtljage. Samo ena torba.
Dobro, dvignita ga.
Previdno.
Ne morete več ostati tukaj. Preveč nevarno je.
Nikamor ne grem. Ne brez Monzerja.
Potem pa morajo vsaj otroci od tod.
Jutri se bova pogovorila. Premisli o tem.
Prvi, ki ga pokliče, sporoči drugemu. Prav? –Prav.
Ne skrbi, gotovo je na poti sem.
Hvala, Ghassan. Hvala za vse.
Kareem, zapri vrata.
Ne boj se, ljubica moja.
Pojdi v posteljo.
Delhani, pospravi mizo.
Monzer …
Halo? Draga, me slišiš?
Halo?
Prevod: Maja Prevolnik
HC SubRip: ugorazd (DrSi) Priredil: metalcamp
Tehnična obdelava DVD Rippers Slovenija